共查询到20条相似文献,搜索用时 31 毫秒
1.
Postranní vzrostné vrcholy pta?ince [Stellaria media (L)Vill.] vytvá?ející se v ú?labí nejvy??ího páru list?, vznikají v nestejné době. Zatímco postranní vzrostný vrchol má zalo?ena ji? primordia list? prvního patra, u protilehlého vzrostného vrcholu se teprve vytvá?í jeho apikální ?ást. Tento ?asový rozdíl je jednou z p?í?in dal?í nerovnoměrnosti v r?stu a vývoji postranních větví. Tato nerovnoměrnost v době zakládání primordií postranních vzrostných vrchol? se zákonitě opakuje i p?i zakládání větví dal?ích ?ád?. ?asový rozdíl v době zakládání těchto postranních vzrostných vrechol? ?iní p?ibli?ně 2–3 dny. 相似文献
2.
Bohdan Slavík 《Biologia Plantarum》1963,5(4):258-264
Byly zji??ovány změny osmotického potenciálu (osmotického tlaku) buně?né ??ávy (vylisované z listových pletiv usmrcených p?i 100°C) p?i pasivní vodní bilanci (vadnutí) ?ástí ?epele v závislosti na zvět?ujícím se vodním deficitu (na ztrátě vody). Teoreticky by toti? bylo mo?no p?edpokládat, ?e voda vydaná p?i pasivní vodní bilanci pochází rovnoměrně z ve?keré vody buně?né, tedy také poměrně z podílu, obsa?eného v buně?né ??ávě. V tom p?ípadě by se buně?ná ??áva koncentrovala úměrně vznikajícímu deficitu. V naprosté vět?ině pozorovaných p?ípad? stoupal v?ak osmotický tlak (klesal osmotický potenciál) strměji ne? teoreticky odpovídá sou?asné ztrátě vody. Ze zji?těných rozdíl? mezi zmíněným teoretickým pr?během a mezi nalezenými hodmotami byl vypo?ítán odhad percentuálního podílu ?mobilní” vody v buňce, tj. toho podílu, kterého se v?dy bezprost?edně týkají změny obsahu vody v buňce. Tento podíl ?mobilní” vody byl u dospělých list? kolem 70 a? 80%. Velikost podílu ?mobilní” vody závisela na rychlosti vzniku vodního deficitu: P?i rychlém vadnutí byl u dospělých list? zji?těn men?í podíl ne? p?i vadnutí pomalém. To svěděí o tom, ?e ?mobilní” podíl buně?né vody je vymezován podle vodní bilance buňky dynamickou rovnováhu intracelulárních difusních proud? vody podle gradient? difusního tlaku vody mezi jednotlivými podíly buně?né vody, je? jsou ur?eny r?znou vazbou (?vázaná” voda) i r?znou lokalisací v buňce. 相似文献
3.
Milena Rychnovská-Soudková 《Biologia Plantarum》1963,5(2):175-180
Jedním z kritérií pro posuzování odolnosti rostiin v??i suchu je jejich schopnost sná?et vodní deficit ani? nastanou irreversibilní změny v jejich pletivech. Tato schopnost byla zkoumána metodikou, popsanou v p?edlo?ené práci. Listy některých xerothermních trav (druhy roduStipa, Melica atd.) vysýchaly za p?esně definovaných pokusných podmínek tak, ?e dosáhly r?zně odstupňovaného vodního deficitu. Potom byly roz?ezány na segmenty a ve speciálním ráme?ku dosycovány vodou. P?vodní deficit i jeho vyronání bylo sledvváno váhově. Výsledné hodnoty byly znázorněny graficky. Zatímco ztráta vody z list? během vysýchání probíhala v některých p?ípadech lineárně, k?ivka dosycování ukazovala charakteristický zlom, který indikoval, jak dalece byla ztráta vody nahraditelná, a kdy do?lo ji? k irreversibilním změnám. Ukázalo se, ?e ze studované série rostlin druhy typicky kontinentální mají schopnost doplňovat svou zásobu vody ad integrum i p?i zna?ném vodním deficitu. Rostliny s areálem spí? oceánického charakteru tuto schopnost nemají. Je pravděpodobné, ?e i tato vlastnost bude směrodatná p?i výkladu kausální fytogeografie. 相似文献
4.
Dýchání pylu jabloně v r?znych cukerných substrátech a otázka významu saeharosy pro r?st pylových lá?ek Intensita dýchání klí?ícího pylu jabloně, sledovaná podle spot?eby O2, je podstatně odli?ná v roztocíoh sacharosy, glukosy, invertu a fruktosy. Nejvy??í je v prost?edí sacharosy, nejni??í v roztoku fruktosy. Sacharo?a se jako medium ?i substrát pro dýchání pylu nedá zcela nahradit glukosou, fruktosou ?i invertním cukrem nejen v po?áte?ních fázích klí?ení, nýbr? ani během pozděj?ího r?stu lá?ek. Spotěba O2 pylovými lá?kami se v roztoku sacharosy, stejně jako jejich r?st, za?íná sni?ovat p?ibli?ně po 6 hodinách od vysetí pylu. Jestlize se po 5 hodiná ch kultivace vymění kultiva?ní roztok ?erstvým roztokem sacharosy, pak se během dal?ích 4 hodin intensita dýchání prakticky nemění. Z uvedených skute?ností vyplývá, ?e rychlá inverse sacharosy pylovými lá?kami je hlavní p?í?inou zpomalování jejich r?stu a dychání v sacharosovém prost?edí. 相似文献
5.
Jiří Čatský 《Biologia Plantarum》1962,4(4):306-314
U 100 a? 120denných rostlin krmné kapusty a ?epky byly sledovány rozdíly v dynamice vzniku a dal?ího vývoje momentálního vodního deficitu (VD) u r?zně starých list?. VD byl stanovován ter?íkovou metodou s extrapolaí dosycovací k?ivky do po?átku (?atský 1962b). U list?, oddělených od rostliny a vadnoucích bez p?ísunu vody, je VD nejvy??í u mladých a nejni??í u starých list?, tedy v podstatě odpovídá rozdíl?m v intensité transpirace. P?i od?íznutí celé rostliny vadnou listy r?zného stá?í v podstatě stejnou intensitou. V pozděj?ích fázích vadnutí byly v některých pokusech stanoveny mírně vy??í hodnoty VD starých list?. P?i pomalém vadnutí rostliny in situ, indukovaném sni?ováním p?dní vlhkosti, byla po?ínaje st?edními hodnotami VD, tj. pr?měrně od 8 a? 20 % stanovena velmi z?etelná preference mladých list? v zásobování vodou. P?i celkovém nedostatku vody v rostlině nejprve silně vadnou a později odumírají starí a dospělé listy; VD mladých list? se dlouho udr?uje na poměrně nízkých hodnotách. Tento pr?běh vadnutí rostliny in situ byl stanoven jak p?ímým mě?ením VD, tak i nep?ímo stanovením poklesu procentuálního obsahu vody v listech. Na zji?těné preferenci mladých list? v zásobování vodou se uplatňuje i translokace vody do mladých list? z vadnoucích list? star?ích. 相似文献
6.
Frideta Seidlová 《Biologia Plantarum》1963,5(3):221-227
D?ívěj?í práci, v ní? jsme hodnotili pr?běh vývoje podle fenologie a podle vzniku abnormit, jsme nyní doplnili mě?ením délky list?. Pr?běh vývoje jsme ovlivňovali fotoperiodiekou inhibicí v r?zné fázi vývoje vzrostného vrcholu. Ovlivnění pr?běhu vývoje se projevilo změnou délky pochvy a ?epele listu. ?epel byla ovlivněna více ne? pochva. V ?adě variant s r?zným za?átkem fotoperiodické inhibice do?lo k prodlou?ení nebo ke zkrácení pochvy a ?epele horních t?í list? proti p?íslu?ným list?m kontroly. Ke zkrácení do?lo u list?, které se vyvinuly nad obvyklý po?et z p?vodních základ? brakteí. Bylo to u variant s velmi ranou inhibicí. Varianty s pozděj?í inhibicí mají jednak abnormálně redukované listy so zakrnělými ú?labními klásky, jednak prodlou?ené listy, které svojí délkou p?ipomínají ontogeneticky mlad?í, ni??í listy. Ukázalo se, ?e i u tak obtí?ného materiálu jako je p?enice m??e být morfologie list? spolehlivým záznamem pr?běhu vývoje. 相似文献
7.
Fbideta Sbidlová-Blumová 《Biologia Plantarum》1961,3(3):234-244
Ve fotoperiodických pokusech s jarní p?enicí Niva jsme sledovali pr?běh fotoperiodické citlivosti a umístění období fotoperiodieké reakce v ontogenesi rostlin. Nepoda?ilo se nám u této dlouhodenní rostliny najít takové období, během něho? by zkrácený den v?bec neměl vliv na rychlost vývoje. Některé údaje v?ak nazna?ují, ?e m??eme vymezit období zvý?ené fotoperiodieké citlivosti, které by odpovídalo období fotoperiodieké reakce u krátkodenních rostlin. Výsledky nasvěd?ují rovně? tomu, ?e toto období nekon?í náhle, nýbr? postupně p?echází v následující období, kdy délka dne p?sobí na rychlost vývoje ji? jen prost?ednietvím fotosynthesy. Tento vliv je dob?e; patrný p?i pou?ití takových indikátor? jako je vývoj vzrostného vrcholu a metání. Existenci p?echodného období na konci období zvý?ené fotoperiodieké citlivosti a jeho souvislosti s fází vzrostného vrcholu od zakládání klísk? do zakládání ty?inek je t?eba ově?it dlouhodobím pokusem v p?ísně regulovatelních podmínkách. Z metodik sledování pr?běhu fotoperiodieké citlivosti se u na?eho pokusného materiálu nejlépe osvěd?ilo metání, které poskytlo k?ivky s ur?itými, více nebo méně z?etelnými zloniy, a také sledování abnormit (p?i klasickém uspo?ádání pokusu), které indikují naru?ení vztahu mezi r?stem a vývojem. Orienta?ní údaje poskytlo rovně? mě?ení délky rostlin u klasického uspo?ádáni pokusu. Nejméně spolehlivé byly v na?ich pokusech analysy vývojového stavu vzrostného vrcholu. 相似文献
8.
Bořivoj Hořavka 《Biologia Plantarum》1961,3(2):137-139
Je uveden vývoj květních pupen? jabloní od jejich vzniku na branchyblastech a? do doby krátce p?ed vykvetením. Celé období vývoje je mo?né rozdělit do ?ty? hlavních fází: I. fáze je vegetativní, v ní? vznikají na vzrostném vrcholu primordia krycích ?upin. II. fáze zahrnuje morfologiekou diferenciaci vzrostného vrcholu, p?i ní? se vytvá?ejí primordia květ?. III. fáze zahrnuje vznik kvě tních orgán?. IV. fáze je kvetení. 相似文献
9.
Josef Kloz 《Biologia Plantarum》1961,3(3):217-227
V práci jsou uvedeny praktické pokyny a p?íklady na pou?ití kvantitativní prsténcové precipitace ke stanovené intensity zk?í?enýeh reakcí. Byla ové?ena schopnost této metody objektivně reprodukovat intensity reagujíeích systém? antigen —protilátka za r?zných koncentra?ních poměr?. Bylo provedeno porovnání Boydenovy metody ,,Úplnýoh k?ivek" a metody kvantitativní prsténcové precipitace. Výhodou pou?ití kvantitativní prsténcové precipitace je Úspora antisera (na jedno stanovení sta?í 0-05 ml antisera), men?í náro?nost na pracovní ?as a patrně men?í citlivost na nespecifické faktory. Kvantitativní prsténcová precipitace (KPP) je vhodnou metodou pro kvantitativní experimenty v imunochemii a pro Ú?ely srovnávací serologie. 相似文献
10.
- 1.P?sobení vysokými a? subletálními dosemi streptomycinu (0,5 m Mol, 1 m Mol) neindukovalo ?ádné pr?kazné zvý?ení frekvence chromosomálních aberací v metafázi a v anafázi a telofázi. Jediné pr?kazné zvý?ení frekvence aberantních anafází a telofází bylo zji?těno po p?sobení 1 m Mol streptomycinu (30°C, 48hod. restituce). Zvý?ení je hlavně podmíněno výskytem lagging chromosom? a bylo tedy výsledkem poruchy v?eténka a ne chromosomální aberací. To bylo prokázáno nepr?kazností zvý?ení frekvence aberantních metafází p?i stejném p?sobení. V diskusi jsou zd?razněny nevýhody hodnocení frekvence chromosomálních aberací v anafázi a telofázi. 相似文献
11.
Ivo Cetl 《Biologia Plantarum》1963,5(3):211-215
Zkou?ka za chladu u dvou linií kuku?ice p?i st?ídavém obměňování sterility obilek a zeminy ukázale, ?e u daného osiva a zeminy ú?astní se na odumírání obilek v chladné p?dě největ?ím podilem epifytní pathogenní mikroflora, men?ím podílem pak pathogenní mikroflora p?dní a kone?ně nejmen?ím podílem p?ímý ú?inek chladu. 相似文献
12.
P?i pěstování rostlin kuku?ice ve sterilních kulturách je t?eba obilky desinfi-kovat, aby se zniěily zárodky mikroorganism?. To sni?uje jejich klí?ivost, zpozdí r?st a tvorbu chlorofylu během prvních několika týdn? vyvoje klí?ních rost-linek. Nejde o specfflcké inhibice, nýbr? o vývojové opo?dění neprojevující se ani v poměru dlou?ivého r?stu a hromadění su?iny. Opo?dění je nejvě t?í p?i po-u?ití roztoku sublimáta nebo ethanolu. Vhodněj?í je desinfekce roztokem chlor-aminu. Změny vyvolané t?íhodinovým namá?ením jsou vyrovnány během cca 3 tydn?, bězně u?ívaná sedmihodinová desinfekce vyvolává kromě silného sní-zeni klí?ivosti (témě? ? 50 %) déle trvající, av?ak nezásadní změny. Chloramin neovlivnil tvorbu pohlavních organ?, intensità fotosynthesy byla úměrná mno?ství chlorofylu. Desinfekce chloraminem lze tedy u?ít, ani? by se rostliny podstatně li?ily od těch, které byly vypěstovány ze suchých obilek. 相似文献
13.
J. Benada 《Biologia Plantarum》1967,9(3):202-204
Ve květech a stoncích vybraných druh? rostlin byly nalezeny význa?né gradienty redoxních potenciál?. Redoxní potenciál semeníku byl nejvíce negativni ve srovnání s ostatními ?ástmi pestíku a byl negativněj?í ne? okvětní nebo korunní lístky. Gradienty redoxních potenciál? byly namě?eny i ve květní stopce tulipán?. Zji?těné rozdíly v redoxních potenciálech květ? souhlasí s rozdíly biopotenciál?, namě?enými jinými autory. 相似文献
14.
Studies on the relationship between the formation of chlorophylls and Fe-porphyrins in higher plants
Pri studiu charakteru vzájemného vztahu mezi porfyriny obsahujícími ?elezo a ho??ík jsme uva?ovali o katalytické aktivitě Fe-porfyrin? a o mo?nosti jejich ú?asti p?i tvorbě chlorofyl? v listech a ko?enech rostlin. Byly sledovány změny v obsahu barviv list? v souvislosti s metabolismem ?eleza v rostlině (?innost enzym? obsahujících ?elezo, synthesa protohematinu), a to hlavně: I. p?i aplikaci r?zných slou?enin p?sobících na jednotlivé slo?ky oxydore-dukěních systém? a obsah barviv v rostlině; 2. p?i změnách metabolismu p?sobením změněných podmínek minerální vý?ivy; 3. p?i srovnávání zvlá?tností metabolismu pestrolistých rostlin. Domníváme se, ?e ve v?ech p?ípadech je proces tvorby chlorofyl? p?ímo vázán na pochody vyu?ití ?eleza rostlinou, jak v listech, tak v ko?enech. Jsou uvedeny údaje o synthese protohematinu v isolovaných ko?enech některých rostlin, aktivitě Fe-porfyrinových enzym? v nich a tvorbě chlorofyl? p?i osvětlení ko?en?. Diskutuje se o významu synthesy Fe- a Mg-porfyrin? v ko?enech pro metabolismus celé rostliny. Uva?uje se o vzájemné souvislosti mezi pochody hromadění a vyu?ívání energie v buňce a o rovnováze mezi pochody synthesy a odbourávání pigment? v plastidech. 相似文献
15.
Jaroslav Tupý 《Biologia Plantarum》1963,5(2):154-160
Bylo srovnáno mno?ství alaninu, kyseliny γ-aminomáselné, kyseliny asparagové, asparaginu, argininu, cysteinu/cystinu, fenylalaninu, kyseliny glutamové, glutaminu, histidinu, leucinu-isoleucinu, prolinu, serinu, threoninu a valinu v pylu diploidních a triploidních odr?d jabloně s cílem najít biochemické kritérium pylové fertility. V jabloňovém pylu je nejvíce zastoupenou aminokyselinou prolin, hlavním amidem je asparagin. Pyl diploidních odr?d obsahuje ve srovnání s pylem odr?d triploidních více prolinu a méně histidinu. Oba rozdíly jsou vysoce pr?kazné. Poměr prolinu k histidinu (PHQ) je výrazným kritériem pylové fertility. Jeho hodnota kolísala u sedmi sledovaných triploidních odr?d od 1,2 do 8,1, v rámci stejného po?tu odr?d diploidních le?ela v rozmezí 17,5 a? 53,3. Je závislá nejen na odr?dě, ale i na fyziologických vlastnostech stromu daných podmínkami prost?edí. Obsahem ostatních aminokyselin v pylu se uvedené skupiny odr?d pr?kazně neli?í. 相似文献
16.
JiŘina DvoŘÁkovÁ-HladkÁ 《Biologia Plantarum》1962,4(2):141-146
V práci jsem zji?tovala, zda podmínky kultívace ?as ovlivńují ?espira?ní metabolismus. Rasy Chlorella pyrenoidosa (82), Scenedesmus obliquus (125) a Euglena gracilis (259) byly pěstovány ve t?epané a stojaté kultu?e. T?epáním kultur je podstatně ovlivněn respira?ní metabolismus ?as. T?épané kultury mají na rozdíl od stojatých sní?enou spot?ebu O2 a vět?inou odli?né RQ. Je mo?né, ?e zji?těné rozdíly jsou podmíněny zrychleným vývojem a stárnutím t?epaných kultur. Je tedy t?epání jako zp?sob kultivace významným faktorem, který je nutno respektovat p?i pěstování experimentálního materiálu. Namě?ené hodnoty respira?ního kvocientu okolo 1,3 svěd?í pro to, ?e anaerobní glykolytické pochody mohou probíhat i za dokonalého p?ístupu vzduchu do media. Kultura Scenedesmus obliquus (125) má pravděpodobně málo p?izp?sobivý metabolismus a na změny prost?edí nereaguje tak citlivě jako Euglena gracilis nebo Chlorella pyrenoidosa. 相似文献
17.
Bohdan Slavík 《Biologia Plantarum》1963,5(2):143-153
Ji? d?íve zji?těné (Slavík 1959a) rozlo?ení hodnot osmotického tlaku buně?né ?távy na plo?e listové ?epele dvoudělo?ného typu (apex >base, okraj > centrální ?ást), nezávislé na vodní bilanci a nezměněné i p?i nulovém deficitu difusního tlaku (DPD)in situ bylo doplnéno dal?ím sledováním fysiologické heterogenity listové ?epele u dospělých list?Nicotiana sanderae hort., p?edev?ím hlavních indikátor? vodního provozu a výměny CO2. Intensita transpirace s intaktního povrehu list?, vypo?tená z vá?kových mě?ení na discích, vyseknutých z ?epele, je v apikální ?ásti o 50 a? 70%, ni??í ne? na basi. Rovně? p?irozený trvalý vodní deficit, stanovený diskovou metodou (?atský 1960), byl v apikální ?ásti o 10% ni??í ne? na basi. Hustota pr?duch? byla jak uNicotiana sanderae, tak u dal?í pokusné rostliny u cukrovky v apikální ?ásti pr?měrně o 40% ni??í, zatím co velikost pr?duch? byla v apikální ?ásti naopak pr?měrně o 30% vět?í. Relativní index plochy pr?duchových skulin na plochu ?epele (po?et × ?tverec délky na svrchní plus spodní straně) se na obou místěch pr?kazně neli?il. Intensita fotosynthesy (na plochu), mě?ená gazometricky infra?erveným analysátorem, byla p?i plném nasycení pletiva vodou v apikální ?ásti pr?kazně o 17% ni??í ne? v ?ásti basální, a?koliv obsah chlorofylu na plochu je v tlust?í, apikální ?ásti vět?í. Rovně? intensita dýchání, manometricky mě?ená jako QO2, byla v apikální ?ásti pr?kazně ni??í, a to jak v p?epo?tu na su?inu (o 12%), tak na plochu. Podobné, av?ak podstatně men?í rozdíly byly zji?těny také mezi okrajem a centrální ?ástí ?epele. Fysiologická heterogenita listové ?epele je kauzálně zalo?ena na r?zné hydrata?ní úrovni, tak?e studium aktivity r?zných fysiologických proces?, na r?zných místech ?epele je vhodné pro sledování jejich vztahu k r?zné úrovni hydratace. 相似文献
18.
Jestli?e byly rouby z rostlin onemocnělých metlovitostí bramboru o?et?eny hydrokortizonem během sr?stání se zdravou rostlinou raj?ete, do?lo k výraznému potla?ení p?enosu ochuravění. Zatímco kontrolní rostliny onemocní stoprocentně do ?esti týdn?, nedojde u některých pokusných jedinc? k p?enosu onemocnění ani po pěti měsících roubové symbiosy. 相似文献
19.
Josef Sahulka 《Biologia Plantarum》1962,4(4):291-305
Plodono?e měly v?dy vy??í obsah celkového dusíku a v?dy vy??í pomérný i absolutní obsah rozpustného organického dusýku ne? nové prir?stky plodonos? na stromech s plody i bez plodu a nez novy plodovy obrost na stromech s plody. Tento vyssí obsah celkového i rozpustného dusiku je piedevsim vlastností orgánu a nema nie spolecného se zakládáním květnieh pupenu. Nové pfirustky plodonos? na stromech s plody neměly nikdy pr?kazně vyssí obsah rozpustného dusiku nez nové prir?stky plodonos? a nové prir?stky plodového obrostu na stromech bez plodu. U vsech sledovanych odrud jabloně byl zjistěn stejny kvalitativni obrazee volnych aminokyselin a amid? a v odpovídajících osních cástech take obdobny pomér volnych aminokyselin a amid?. Největsi mnozství volnych amino-kyselin a amidu - obzvláste asparaginu a argininu-bylo zjistěno v plodonosích. V plodonosíeh byl arginin akumulován ve velké mífe mnohem dííve nez v novych prir?stcich plodonos? a nez v novych pfir?stcich plodového obrostu. K akumulaci argininu a asparaginu v plodonosích docházelo i pri nedostateeném zásobení dusíkem, v novych pfir?stcich plodonos? byl vsak jejich obsah pii nedostatku dusiku velmi nizky. V plodonosích s plody byl také dosti zvyseny obsah glutaminu a v nekterych pfípadech i threoninu. Glutamová kyselina, glutamin a někdy také threonin byly zastoupeny о песо vice v mladsích osách nez v osách starsích, jiz zdievnatělych. Z vysledkú uvedenych v teto práci lze uzavrít, ze mezi obsahem a poměrem rozpustného a nerozpustného dusiku v plodovém obrostu jabloní na jedné strane a zakládáním květnieh pupenu na druhé strane není zádny zrejmy vztah. Mezi obsahem volnych aminokyselin a amid? v sledovanych osních cástech jabloně a zakládáním květnieh pupenu nebyl rovněz zjistěn zádny zrejmy vztah. 相似文献
20.
Marie Naděžda Končalová 《Biologia Plantarum》1962,4(3):170-175
Byl sledován vliv CO2 na plasmatické struktury ko?enového vlá?ení p?enice a je?mene a epidermálních buněk cibule. Výsledky byly hodnoceny na ?ivém materiálu pomocí fázového kontrastu. Ko?enové vlá?ení je?mene a epidermis cibule reagují na krátkodobý pobyt v atmosfé?e CO2 zastavením proudění plasmy, prodlu?ováním mitochondrií a zakulacením plastid?. Déle trvající vliv CO2 zp?sobuje fragmentaci mitochondrií. V této fázi se buňky nejrychleji vzpamatovávají ze ?oku zp?sobeného pobytem v CO2. P?íli? dlouhé ovlivňování rostlin atmosférou CO2 ú?inkuje letálně. Ko?enové vlá?ení p?enice, které má vět?inou zrnité mitochondrie, reagovalo ji? na 40minutový pobyt v CO2 zakulacením v?ech plasmatických partikulí. Tato pozorování se shodují s výsledky získanými na trvalých preparátech v práci p?ede?lé a vedou k domněnce, ?e fragmentací mitochondrií se buňka p?izp?sobuje ztí?eným podmínkám pro dýchání. 相似文献